Postoje samo dve ili tri ljudske priče
i one se ponavljaju uvek iz početka, ali su toliko snažne
da izgleda kao da se nikada ranije nisu dogodile.
Vila Siber Keder
Prevod i obrada: SindžaM. Novi Sad
I J E D N I I D R U G I
Ideja, scenario i režija Klod Leluš
posvećeno i jednima i drugima
Mnogo ljudi se sastalo da bi nastao ovaj film
jer je priča o kojoj govori toliko neverovatna
ali i tako obična.
U filmu igraju:
Robert Hosein, Nikol Garsia,
Džeraldina Čhaplin, Danijel Olbricki...
i u ulozi Glena, oca i sina, Džejms Kan.
Svi likovi koje će odigrati postoje ili su postojali.
Njima posvećujemo ovu priču
koja počinje 1936. u Moskvi.
Tog dana komitet je trebao da izabere, na muziku Ravelovog Bolera,
ko će postati prva balerina Baljšoj teatra.
Balerina koja će igrati u Boleru je...
Sonja Mnuškinja
Tatjana.
Boris Itovič.
Ti si u svom mehuriću, ti misliš da si šampanjac...
Pariz !
Ti si samo malo napolju... Vrati se meni...
Originalna muzika: Fransis Lei i Mišel Legrand.
Ruska koreografija: Mourice Bežar.
Američka koreografija: Miša Van Hok i Rik Odams.
Francuska koreografija: Nicol Deresko, An-Mari Poras i Leri Vikers.
Tekstovi pesama: Boris Bergman, Pjer Baru, Alen i Merlin Bergman.
Orkestracija: Mišel Legran.
Dame i gospodo, najpoznatiji plesači Foli Beržea
tokom 1920.-ih i 1930-tih.
Predstavljam vam Žinu i Žinet. Molim jedan veliki aplauz.
Žina i Žinet.
Hoćete još?
Laku noć, Mišel. Vidimo se sutra.
Izvinite... Za audiciju? Ovde sačekajte.
Firer je bio vidno oduševljen.
Volim te.
Dobro veče, ja sam Džek Glen, pridružite se brodu "SS Kerolajn".
uživo, na prelepoj reci Hadson.
Stvar koja se zove "Sara",
koju posvećujem mojoj voljenoj ženi, Francuskinji,
a koja mi je upravo podarila jednog malog anđela koji se zove... Sara.
Da sam čekao još koji dan više napisao bih i reči.
Džejone... obrati pažnju, molim te.
Voleo bih da brineš o svojoj sestri pa da mi što pre vidimo mamu kako peva.
Saro, jel' ti to plačeš, dušo? Ona plače? Ne.
Ljubavi, razgovarao sam danas sa stručnjakom.
Rekao mi je da je kravlje mleko zaista vrlo, vrlo dobro...
ali za telad.
I zato molim te, pobrini se da moj anđeo dobije majčino mleko.
Hvala svima.
A sada, nadamo se da ćete uživati uz pesmu...
Dame i gospodo.
Prekidamo program zbog specijalne vesti.
Nakon nemačke invazije na Poljsku, Francuska i Britanija su objavile rat Nemačkoj.
A sada, vraćamo se Džeku Glenu i njegovom orkestru.
Šta reći nakon ovoga?
Siguran sam da ljudi širom Amerike...
žele svojim francuskim i britanskim prijateljima... sve najbolje.
Neka im je Bog u pomoći.
Želimo da svi Francuze koji žele da ostanu slobodni znaju.
Ovo je svetski rat.
Niko ne može da predvidi da će narodi koji su danas neutralni
ostati neutralni i u buduće.
Čak ni da li će nemački saveznici biti zauvek saveznici.
Kada snage slobode konačno trijumfuju nad onima koji će ih držati u ropstvu
šta će biti i sudbina Francuske jer ona im je neprijatelj.
Čast, osećaj za pravdu, i najvažniji interes otadžbine
zahtevaju od svih slobodnih Francuza da se bore, gde god da se nalaze, svako na svoj način.
Ja, general de Gol, preuzeću na sebe, ovde u Britaniji, zadatak odbrane nacije.
Magda, ljubavi moja.
Impresioniran sam Firerovim pamćenjem.
Poveravanjem okupacione vojne muzike meni sigurno je želeo da mi se zahvali
za moj mali koncert iz 1938.
Rekao je, šta je smešnije u ratu od smešnih okupacija.
Ugledni okupator zbratimljen sa pitomim narodom.
Ukratko, ovi obični ljudi više vole da ratuju fotoaparatima nego puškama.
Što više budu slušali muziku manje će čuti topove.
To je moto našeg osoblja koje svira širom Pariza.
Da si samo još ti ovde, osećao bih se kao da smo na odmoru,
jer rat, pravi rat, nije sukob onih koji mrze jedni druge, već razdvajanje onih koji vole jedni druge.
U 1941., želeo bih samo jedno; da se zauvek sjedinim sa svojim sinom i ženom.
PS. Počinjem više da volim Ravela od Betovena.
Imate rezervaciju?
Izvolite.
Ti si samo malo napolju, a ja te pratim...
Izgledaš pomalo bledo ...
... Srećna Nova godina... srećna Nova godina svima!
Dobrodošla, 1941.
Dobrodošla... dobrodošla.
Dragi Karl ...
I ja sam slušala Firera, naravno, kao i ti, ali počinjem da mislim da se iza svega krije nešto.
Ovde u Berlinu, nakon naših pobeda, vlada euforija.
I najmanja kritika se doživljava kao izdaja.
Večeras slavim Novu godinu sa tvojim sinom i komšijama.
Misliću na tebe celu noć.
Srećna Nova godina.
Koncert mladog nemačkog pijaniste Karla Kremera je blaženi poklon od okupacionih trupa.
I što je najgore od svega, on dobro svira.
Za jednog belca, zaista dobro.
Posle ovoga, ništa nije ostalo.
Imam ideju. Ne znam da li je dobra, ali... mogli smo napraviti nešto za troje.
Karol, Žina i ja.
Tri generacije na Foli Beržer.
Za koga? Za njih?
Mislim da se nisam ugojila.
Kad se sve svodi na posao, stvarno si slep.
Čekaj me. Vratiću se, sigurno.
Toliko te volim...
Nakon Nemačke i Italija je objavila rat Sovjetima,
a posle ofanzive Vermahta na Baltiku i Crnom moru
Staljin najavljuje politiku spaljene zemlje i mobilizaciju svih muškaraca od 16 do 55 godina.
Ovde London.
Francuzi Francuzima.
Čast i otadžbina.
Da li biste bili ljubazni, Madam, da zamolite svoje učenike da spuste pantalone.
Ali ja sam dao svoju časnu i oficirsku reč da u našoj školi nema Jevreja.
Da li biste bili ljubazni, Madam, da zamolite svoje učenike da spuste pantalone... molim Vas.
Kako se zoveš? Duvivier. Žan Fransoa.
Sigurno se zoveš Žan Fransoa Divivier?
Da, gospodine.
Nešto drugo je u pitanju ...
kada je bio mali piškio je ukoso pa je morao na operaciju.
Žan Fransoa, reci gospodinu molitvu Gospodnju.
Oče naš koji si na nebesima, da se sveti ime Tvoje ...
da dođe carstvo Tvoje... Hvala Vam Madam.
kako na nebu tako i na zemlji...
Amin!
Dakle, jesam li bila u pravu kad sam ti rekla da naučiš Očenaš?
Da, Madam.
Dobro. Idite i igrajte se.
Tog jutra, čak i u moj razred su došli da traže jevrejsku decu.
Do sada su tražili samo njihove roditelje.
Juče sam poslala paket preko Crvenog krsta.
Nije problem, nije mi to veliko odricanje.
Budući da sam trudna imam pravo na dodatne bonove.
Znam da nećeš biti tu kada se beba rodi.
Ali pomisao da ćemo se jednog dana na železničkom peronu nas troje sjediniti
daje mi snagu da čekam i da se nadam boljim danima.
Tata, mama.
Želim da idem s vama.
Tražimo od vas da ostanete mirni i pribrani.
Ovi vozovi će vas odvesti u radne logore gde ćete biti tretirani kao ratni zarobljenici
i gde ćete biti pod nadzorom Crvenog krsta.
Porodice neće biti razdvajane.
Za svaki pokušaj bega u toku puta, biće uzeto 20 nasumično odabranih talaca.
Slušajte. Mi ne znamo gde nas vode ni koliko će nas tamo držati, i zato
molim vas, moramo se organizovati.
Ovde imamo dva otvora za vazduh i zato deca i žene moraju biti bliži njima.
Tamo je rupa za... svi znate zašto.
Ispred nje ćemo jednostavno okačiti ćebe i to je to.
Ali molim vas, molim vas... moramo ostati pribrani.
Mislim da smo još uvek u Francuskoj.
Možda postoji izlaz za Davida.
Imamo neverovatnu sreću jer smo u poslednjem vagonu.
Daj mi svoj prsten.
Prsten, daj mi ga.
Pare? Bile su u torbi.
Daj mi torbicu.
Imaš li neki papir? Za pisanje?
Pusti!
Novac i nakit uz bebu su za onoga ko je bude podizao dok se rat ne završi.
Njegovo ime je David Mejer i živi na Strazbur Bulevaru br.8 u Parizu.
Milion puta hvala!
Zbog Žilijen i ranog ustajanja novac ima različite mirise parfema.
Sada je tako daleko da niko neće pronaći vezu između bebe i novca.
Oče.
Zašto sam zvao?
Zato što si mi sestra i zato što si advokat i zato što mi treba savet.
Ne, nije bilo papira.
Hej, gđice, ne prekidajte vezu.
Lepo vreme na Menhetnu, slušate Regent radio.
Vraćamo se muzici, pesma "Sara" sastava Džeka glena
Hej, dođi na trenutak.
Slušaj
Suzen.
Zdravo anđele.
Vidi ti to! Hoćeš da prošetaš do tate.
Hoda? Ona hoda!?
Prestanite s tučom!
Hoćete prestati?!
Kakvi blizanci?!
Momci, dosta je bilo.
Ako hoćete da se borite, idite u Evropu da se borite.
Šta da dam kupcima sutra?
Prestanite. Uplašili ste dete. Dosta je bilo.
A sada vesti iz Vašingtona.
Ministarstvo rata je uputilo nove pozive za mobilizaciju širom zemlje.
Saveznici su potvrdili da su nacisti zaustavljeni u Rusiji na neko vreme.
Sovjetski lider Josif Staljin je naredio da i uprkos velikim gubicima
grad koji nosi njegovo ime mora ostati simbol Ruskog otpora.
Poklič koji se svuda čuje je; "Stani ispred Staljingrada"
Tatjana ljubavi moja.
Čovek koji se borio u ratu nikada više neće moći da objaviti novi rat.
Oni koji su ga pokrenuli nemaju ni prijatelje ni ljubavi.
Sigurno im je to jedini način da se osvete za sreću drugih ljudi.
Pre godinu dana kada sam otišao, verovao sam da postoji
neko logično objašnjenje za sukob onih koji se međusobno mrze.
Sada, ja sam siguran da su svi oni gubitnici.
Živim za prvo odsustvo koje su mi obećali za januar '43.
Nadam se da ću se do tada vratiti iz Staljingrada gde, kako kažu, naša vojska čini čuda.
Svakog dana sanjam trenutak kako se penjem stepenicama
i grlim tebe i našeg sina.
Pesnik Simonov je među nama.
Upravo je napisao nešto uzvišeno. Slušaj.
Čekaj me, ja ću sigurno doći,
Samo me čekaj dugo, dugo,
Čekaj me i kada žute kiše noći ispune tugom,
Čekaj i kada mećava briše i kada vrućine pripeku,
Čekaj i kada prošlost izbledi, Čekaj i kada druge niko ne bude čekao više,
Čekaj i kada pisma prestanu stizati izdaleka,
Čekaj i kada čekanje dojadi svakom koji čeka.
Čekaj me, ja ću sigurno doći, samo me čekaj dugo, dugo,
Čekaj me i kada žute kiše noći ispune tugom,
Čekaj i kada mećava briše i kada vrućine pripeku,
Čekaj i kada prošlost izbledi a mi prestanemo da čekamo druge,
Čekaj i kada pisma prestanu stizati izdaleka,
Čekaj i kada čekanje dojadi svakom koji čeka.
Tatjana.
Pismo za tebe.
Iz vojske.
Evo, izvoli.
Dragi Done i Robe, od kada ste otišli u Kornvol (Engleska) lokalni kafei su pusti.
Nedostajaćemo vam u velikoj bitci.
Čuli smo da je kosa engleskih devojaka previše plava za vas?
Da li je to istina?
U svakom slučaju, drago nam je da ste prestali da se tučete i da ste pravi engleski džentlmeni.
A, da. I vaš komšija Džek Glen je isto u Engleskoj.
Možda ga negde i sretnete.
Nije nam drago nam je što ćete se pridružit komandosima.
U ovom trenutku to nije mudra odluka.
Deca sada već znaju dosta. Stalno pričamo o tebi.
Najsrećniji trenuci za mene su kada dođe poštar i donese pisma.
I zato.... da li možeš da mi pišeš svaki dan?
Tako mi puno nedostaješ.
Dragi mama i tata. Ove nedelje nećemo ići na logorovanje.
Uglavnom smo u kasarni, kiša pada stalno, a obuka je dosta naporna i traje 6 meseci.
Tako je svaki dan. Svi želimo da uđemo u Pariz.
Obojica smo dobro a u Engleskoj nije tako loše.
Upoznali smo neke veoma lepe devojke.
Od kada smo u vojsci tučemo se više nego kod kuće.
Ali samo međusobno. Prava bitka nas tek čeka.
Priče o magli u Londonu nisu vicevi.
Bez bombi, to je prelep grad.
Vole moju muziku i moje ploče.
Sutra uveče nastupamo pred 10.000 vojnika.
Biće to svečanost za trupe iz Francuske....
Stalno mislimo na vas, čeznemo za kućom i jedva čekamo da se vratimo i radimo u taverni.
Kako ste vi i kako ide u lokalu? Vole vas vaši sinovi Rob i Don.
Šta je novo danas?
Magla u Londonu.
Mi smo čuli za kišu?
Ne brini se za mene. Kao vođa orkestra imam razne povlastice.
Ovde sam potpuno bezbedan.
Da li je pisao nešto o meni?
Haa... veliki poljubac za Emu.
Džejson mora da je već veliki muzičar.
Da li učite Saru da peva?
Veliki poljubac za Emu.
Sačuvajte jedan sanduk viskija za kraj rata.
Toliko su vaši sinovi zaslužili.
Don i ja smo na prvoj liniji pod komandom generala Ričveja.
Elitne trupe idu pravo u smrt.
Prvi komandosi koji će oslobađati Francusku.
Znamo tačno gde ćemo sleteti.
U stvari, imamo podatke kako ćemo naći neke lepe "madmoazel".
Naravno, Don i ja smo se opet potukli jer je on hteo da uzme moju devojku.
U svakom slučaju, kada ovo budete čitali mi ćemo već biti u Francuskoj.
Možda čak i u Parizu.
Ti si u svom mehuriću, ti misliš da si šampanjac ...
Pariz.
Ti si samo malo napolju... Vrati se meni...
Mislim da izgledaš veoma lepo ...
To je drolja koja je spavala sa Švabama.
Hajde, beži!
Ona je spavala sa Švabama!
Spavala je s Nemcima sada pleše s Amerikancima.
Pariz.
Paris, ogorčeni.
Pariz, slomljeni. Pariz, izmučeni.
I Pariz...
oslobođeni.
Oslobođen sam, oslobođen od strane sopstvenog naroda,
i uz pomoć francuske armije,
uz podršku cele Francuske,
to jest, od Francuske koja se borila,
jedine, istinite i večne Francuske.
Podsećamo vas da prva pomoć za zarobljenike radi 24 sata u saradnji sa Crvenim krstom.
Američki vojni personal na peronu 3 i 5...
Zbog lakšeg pronalaženja tražimo da svi oni koji su došli u susret zarobljenima ili deportovanima
ne čekaju na peronima nego da se prvo jave u registracioni biro.
Lista svih vozova iz Nemačke i Poljske biće objavljena popodne ne peronu jedan.
Medicinski tim je hitno potreban na stazi 5 na kraju voza.
Deportovani bez porodice ili nekog u Parizu mogu se obratiti odboru za zajedničku pomoć, izlaz B.
Službeni registar povređenih iz logora Mauthauzen postavljen je u glavnom holu stanice.
Nemojte tražiti rodbinu i prijatelje sami. Samo ćete uvećati konfuziju.
Prvo idite u informacioni biro u registracionom centru.
Za sve probleme s kojima se susreću ratne vojne udovice
podsećamo ih da će biti zbrinuti od strane Francuske Katoličke Pomoći.
Kancelarija 42, pored izlaza A.
I dalje vas molimo da napustite glavnu čekaonicu
kako bi se omogućilo postavljanje novog punkta Crvenog krsta.
Pešački most 3 se zatvara zbog prebacivanja nemačkih zarobljenika.
Molimo vas, most 3.
Pešački most 3 se zatvara za sve zbog prebacivanja nemačkih zarobljenika.
Peron 2.
Polazi voz sa nemačkim zarobljenicima.
Molimo građane da ostanu mirni i pribrani.
Pešački prelaz 3 je zatvoren, koristite druge prelaze
dok ne bude spreman transport s nemačkim zarobljenicima.
Major Džons, da se javi u štab.
Osmi kolosek. Dolazak vozaa s više stotina preživelih iz logora Treblinka, Volzek i Aušvic.
Koje je ime važeg muža? Garel. Rene Garel.
Da li znate njegov broj? 26322.
Zanimanje? Učitelj.
A vaše? Takođe učiteljica.
Samo čas... Garel. Da. Imam Rene Garela ovde...
koji je pokušao da pobegne u Martu '45. Da li je to tačno?
Pobegne? Da, u Martu '45 ...
ali dva meseca kasnije ponovo je zarobljen i pogubljen 6. maja '45.
Suzen.
U ime ministarstva rata moram da vas obavestim
da su vaši sinovi Robert i Donald Trejsi izgubili život u Francuskoj.
Kao ratnoj vojnoj udovici, Tatjani je poverena početna škola Baljšog teatra.
Njen sin Sergej će pohađati istu školu.
Svi su bili jako ljubazni prema njoj. Posebno Aleksej, njihov dugogodišnji prijatelj.
Našao sam mali stan za tebe.
Ako još uvek želiš...
oca za svog sina...
oca kao...
ja?
Mogli bi da razgovaramo o tome nekad?
Madam?
Mogu li da vam pomognem?
Malo je nezgodno tek tako.
Da li ste čuli da je neka beba pronađena ovde u avgustu '42?
Ne razumem baš.
Dobro jutro, Ser. Ostavila sam dete ovde u Avgustu '42.
Ovde?
Ne, ne ovde. Tamo na šinama.
Da, naravno.
Ne. Nije to... ne.
Teško mi je da objasnim, ali ja sam morala da je ostavim.
To je bio jedini način da je spasim od...
Da ga spasim iz voza.
Pa, donela sam...
donela sam...
traku koja je bila s njim na njegovoj potkošulji.
Bilo je tu i ćebence.
Ali sve ovo nema svrhe ako ga niko nije video.
U svakom slučaju niste čuli da je neko dete pregazio voz tada?
Ne.
Dobro, drago mi je. Sigurno bi to znali.
Sad..., da li znate gde bih mogla da ga... potražim?
Ovamo, mislim.
Tamo?
Dobro.
Ti si u svom mehuriću, ti misliš da si šampanjac...
Pariz.
Ti si samo malo napolju... Vrati se meni...
Dobar dan.
Videla sam tvoje ime u novinama. Zato ...
I Simon?
To je bilo... Koliko je prošlo od onda?
To je bilo '40, '42... Puno vremena je prošlo.
Nisi se promenila.
Pa?
Kako si?
Dobro.
Možda imate... Neki mali posao za mene?
Zatvaramo do kraja ove nedelje.
Ah pa...
Dobro.
Gde si ostavila Simona?
Simona?
U ogledalu uličnog kafea...
nas dvoje u gužvi.
Dobili smo posao u Nici.
Nije nešto dobro plaćen, ali je hrana uračunata.
Zar ne možemo da probamo ovaj deo još jednom, jer sam...
Komemoracija žrtvama Aušvica.
Nedelju dana kasnije suočena sa toliko skrivanja i nerazumevanja Evelina je izvršila samoubistvo.
Nije uspela da pronađe nikoga ko bi joj oprostio ratne ljubavne afere.
Ipak je to bila 1945.
Krvi i suzama treba neko vreme da bi se osušile.
Što se tiče nade, moraćemo sačekati još dvadesetak godina,
sve do šezdesetih, da bi se ona negde ponovo javila.
Sve koji su rođeni pre, za vreme i odmah posle rata zvali su
"Uradi odmah" generacijom koja vrlo brzo prešla iz detinjstva u svet odraslih.
Računam na tebe.
Kola 23. To je.
Evo. Tvoja majka ga je imala, želela je da ga i ti imaš.
Kiosk? Onamo.
Tako je lep. Hvala deda.
I ne zaboravi da joj odneseš cveće svake nedelje.
Ne, neću zaboraviti. A ti ne zaboravi da je
tvoja majka upala u nevolje u gradu kao što je Pariz i zato se čuvaj.
Čim stignem u Pariz javiću se.
Čim se udam zvaću vas da dođete. Da dušo.
Da. Posle ćemo gledati Pariz, pusti to, pazi se.
Prodavac piva!!
Čuvaj se. Ćao.
Daj nam po bocu.
I sendvič.
Puno te volimo. I ja vas.
Čuvaj se. Hoću.
Ćao.
Igraj.
Ne mogu da verujem.
Izgleda da se stidi?
Ideš u Pariz, srce?
Ponudite je bombonama.
Ko dolazi po tebe na stanicu, srce?
Ostavite je. Ponudite je nečim.
Ona je kao pčelica.
Nemojte je nuditi.
Gutljaj piva?
Hoćeš da čuješ dobar vic?
Čovek je krenuo u lov sa prijateljom.
Ako vidiš plen kaži mi, imam dobar vid.
Ovaj je rekao: Zec. Gde?
Pobegao je.
Slušajte!
Gde? Odleteo je.
I odjednom se cuje u tišini;
Bang!
Zašto si pucao?
Nisam ništa video.
Pucao sam svakao...
za slučaj da si nešto video.
To je to. Sada čitaju novine zajedno.
Kakav si ti kreten.
Zastaje mu dah.
Peron 7. Voz iz Nice, Marselja, Liona, Dižona.
Strogo upozoravamo vojnike iz Alžira, koji su došli preko Marselja
da ne napuštaju stanicu pre nego što se jave prihvatnom centru kod izlaza B.
Mama.
Moja mama. Učiteljica.
Fransis.
Moja verenica.
Madam.
Fransis, nisi nam pričao o njoj.
Ona nije moja, ona je njegova.
Tata.
Udari sinko.
A to je tata bokser. Javiću ti se.
Ćao, Rišar.
Ćao.
Ti si u svom mehuriću, ti misliš da si šampanjac...
Pariz....
Kao da istorija nije imala mašte. 20 godina ranije, 20 godina kasnije.
Iz II svetskog u alžirski rat.
Šta bi se promenilo da Edit nije znala za iste strahove, iste železničke stanice
iste greške koje je pravila i njena majka.
Zašto njen verenik nije ovde?
Zašto su nastavci uvek iza početka?
Zašto je početak isti kao kraj?
Zašto izgledamo kao naše majke?
Zašto je sudbina uvek sastavljena na isti način?
Zašto su uvek isti oni koji nas dočekuju na stanici?
Halo, da li je to Turbigo 1520?
Želela bih da razgovaram sa g. Mišel.
Oprostite.
Oprostite još jednom, Madam.
Zdravo.
Kad sam video da nisi kod kuće, znao sam da ste, naravno, ovde.
Moje prijatelje su na stanici dočekale žene i rodbina.
Jeste li dobili moju poruku ili niste?
Da li ti shvataš to? Majko.
Ja sam tvoj sin. Nisam stranac.
Ti si srećan. Ona ćete zasmevati ceo život.
Dođite.
Zdravo.
Lepo izgledaš.
Pa, dovela sam vam svoje prijatelje... iz Pariza, koje treba da upoznate.
Da vam predstavim, gospođu i gospodina Nikolas.
Kad god je mogla, An je posećivala malu stanicu u nadi za nekom informacijom ili čudom.
Posle logora više nije želela da svira violinu.
To je prvi put u poslednjih 20 godina da je svoju tajnu otkrila nekom od prijatelja.
Stanica joj je postala neka vrsta porodice.
Njen život se zaustavio ovde, jedne noći 1942. godine.
I nije mogla da ga pokrene nigde osim na ovom mestu.
Sviđa ti se?
Pogotovo ako ne gleda tako u moju ženu.
Kako gledam u tvoju ženu?
Kao da... želiš da je odvedeš daleko od mene.
Dođi da uzmeš tost, molim te.
Džejsone, on je gladan. Onda neka jede.
Zašto se moja žena zaljubi u svakog ko piše pesme?
Kupi olovku. Zašto?
Da možeš da joj pišeš pesme.
Izvinite.
Tog jutra, u svojoj kući u Njujorku, Sara Glen i njen brat Džejson saznali su za smrt svoje majke
u tragičnoj saobraćajnoj nesreći. Njihov otac, Džek Glen, bio je teško povređen.
Otac je uspeo da se iskupi za sve.
Njegov rat, razvod, moje studije, moj povratak iz alžira, svoju novu verenicu.
Takav je život.
Ne smeta mi da mi ukradu ženu, ali ne i moj novčanik.
Bez uvrede.
Naravno.
Danas smo slavili useljenje u moj prvi stan.
Kao da me malo bilo sramota da pokažem sav luksuz u kom sam odrastao.
Ali kao i bilo koja banda dostojna svog imena, morala je imati bogate dečake, veoma bogate.
Probaj da ih oraspoložiš. Pokušavam.
Sviđa ti se?
Saro!
Idemo ponovo.
Dušo, doći ću u garderobu posle. OK.
Izvinite, samo još trenutak.
Igrali smo pred hiljadama, pred desetinama hiljada.
Imao sam bend od sto ljudi, a oni su plesali i vodili ljubav na ulici.
Zdravo Seno.
Moja ćerka peva ovde u Lidu?! Da.
Vama ne treba pevač. Moja ćerka peva.... ona nije....
Vi ste moji gosti. OK.
Ja sam direktor. Vi ste... šta?
Direktor! Aaa, režiser?
S nama je i Džek Glen, poznati vođa sastava, koji nimalo ne zaostaje za svojom ćerkom.
Sećate se Sare i braka sa producentom Leni Gevicom.
Brak se može i prekinuti, ali tata i dalje veruje u njega,
što dokazuje svojim medenim mesecom u Parizu.
Odlično.
Njegova prva žena, pre manje od godinu dana je nastradala u saobraćajnoj nesreći.
Ali,
Džek je našao utehu sa svojom novom lepom kanadskom nevestom u pabovima Pariza.
Da majka vidi ovo rekla bi da je sve gomila smeća.
Dim... još malo dima momci.
Spremni! Krećemo!
Sada plejbek.
Još malo plejbeka.
Kola jedna do drugih.
Idemo.... Dobro je.
Saro, tvoj otac je tu.
Saro, otac te čeka iza.
Nastavi, nastavi.
Moja ćerka Sara.
Nastavite momci...
Sve ulaznice su prodate istog dana.
Recite mi zašto ste izabrali da igrate Bramsa nakon Betovena.
Moj muž ne voli da govori o programu manifestacije.
Ovuda molim.
Vaša prva proba je u deset ujutro.
Prilično rano.
Londonski kritičari su bili zaista zadivljeni.
Njujorški će biti još zadovoljniji.
Neki od novinara žele da čuju nešto više od onoga što ste rekli o reinkarnaciji.
Kako objasniti da sjajno svira Rahmanjinova ako ga ne znate iz prethodnog života.
Ako mogu da vas pitam.... da li na svako pitanje vašem mužu uvek odgovorate vi?
Da.
Karl!
Gde je publika?
Ne shvatam. Sve karte smo rasprodali.
Mora da je neka šala. I ko su dva gospodina koja sede napred.
Kritičari iz "Tajmsa" i "Tribjuna".
Rasprodato? Da. I mesta za stajanje.
Ja sam spreman.
Neverovatno je ono što se dogodilo u Njujorku večeras
na prvom koncertu Karla Kremera.
Dvoje ljudi u publici iako je koncert bio rasprodat.
Ali krenimo od početka da bi bolje shvatili događaj koji će, bez sumnje,
ostaviti dubok trag u istoriji muzike.
Jevreji su pokupovali sva mesta u sali.
Moraš sazvati konferenciju za štampu.
Ne. Moraš! Moraš ljubavi.
Ne! Moraš razgovarati s novinarima.
Moraš. Karl!
Ne!
Ja jesam Nemac, ali sam na prvom mestu muzičar.
Kada sam bio na prijemu kod Firera imao sam 20 godina.
1938. svako je bio srećan kada mu Firer čestita.
Kad je izbio rat, služio sam svojoj zemlji kao vojnik.
Nije svaki nemački vojnik bio Gestapo.
U toku borbi bio sam zarobljen, a kada sam se vratio u Berlin, naša kuća je bila bombardovana.
A naš sin je ležao mrtav ispod ruševina.
U toj kući je bila naša prošlost i naša budućnost.
Moj svet je muzika.
Jutros kada je trebalo da krene sa baletom Baljšoj Teatra
veliki igrač Sergej Itovič je izabrao slobodu
uzimajući utočište između dva policijska agenta na aerodromu.
Upravnik baleta Baljšoj Teatra odmah je izjavio da je žena bila odgovorna za ovaj izbor.
Budući da se to dogodilo nedelju dana nakon Hruščovove smene
predmet našeg poslepodnevnog programa biće Rusija 1964.
Jedni i drugi.
Ako su svi ostali za nekoga,
a retko je bio jedan za druge,
uprkos svim pričama,
vapaj za pomoć
upućen je drugima
drugima....
Na ovoj zemlji u kojoj se valjaju
jedni bez drugih
Ako su svi ljudi jednaki
neki su više jednaki od drugih
po rečima Džordža Orvela.
To važi i za njega i za nju
ili za druge
za druge.
Pokažite nam šta možete.
Ti to nazivaš igrom?
Zategnite mišiće.
Kraći pokreti.
Drži kraće.
I jedni i drugi.
I jedni i drugi....
Francusko prvenstvo, u poluteškoj kategoriji, u petnaest rundi po 3 minuta.
Branilac titule, Mišel Šapu.
I njegov izazivač... Filip Ruže.
Dva čoveka koji pune novinske stupce.
Mišel Šapu, 72.5 kilograma.
Filip Ruže, 72.3 kilograma.
Ruže, Ruže...
Sudije: g. Klimon i g. Laroš.
Treći sudija: g. Para. Tajmer: g. Feran.
Branilac titule; Mišel Šapu!
Njegov izazivač; Filip Ruže!
Naravno, oženio sam se verenicom svog oca.
Robert, koji se oženio pre vojske, već je imao sina s Evom.
Upoznali su se na pravnom fakultetu.
Žak, najdarovitiji iz našeg društva, interesovao se samo za konje.
A Kondis, samo za boksere.
Ričard, koji je bio nezaposlen, pozajmljivao je od svih koliko god je mogao.
Ali za nas, drugove iz Alžira, to veče je predstavljalo, zbog praznoverja ili prijateljstva,
nadu da će tok meča uticati na našu budućnost.
"U osamdesetim, ako vam se ne bude svidelo vaše telo, iznajmićete neko drugo".
Svetski predsednik, desetogodišnja rok zvezda peva preko razglasa "Bolest".
To je reč iz nekadašnjeg rečnika.
Poslednja bolesna osoba drži konferenciju za štampu.
Poslednja bolnica je upravo demontirana, ciglu po ciglu.
Sunce sija stalno. U stvari, imamo dva sunca.
Život je sada samo praznik.
Moj verenik i ja zavetujemo se na jednakost na obalama Sene.
Kada mi nije prijatno u svojoj koži ja uđem u njenu.
"Sve je prevaziđeno", je još jedna parola.
I dodatak: "Sutra će biti bolje nego juče".
Postoji onoliko krikova mržnje koliko ima krikova ljubavi.
Pesme će se promeniti.
To će biti ista melodija, ali u stvari to će biti;
Onoliko koliko proroci imaju smisla za humor!
Sutra...
mi ćemo se uljuljkati
budući da će sve biti
samo veliki san....
Deset minuta pauze.
Reci mi... Zašto nam nisi rekao, bilo bi nam lakše.
Ja nisam znao. Da jesam došli bi po vas.
Možda bi se i nama dopalo. Da li si imalo razmišljao o majci ?
Kako je ona? Bila bi mnogo bolje
kada bi ponekad čula nešto o tebi, kretenu.
Da, da... znam.
Nisam završio.
Znači, nećeš da me braniš?
Daj, Rišar. Ne budi smešan. Svi znaju da smo prijatelji.
Možeš li da nas zamisliš u sudu? To ne bi bilo validno.
Ono što ja vidim je da ti ne želiš da se misli kako najbolji advokat u Parizu brani "loše društvo".
Nemaš muda seronjo jebeni!
Oružana pljačka. Da, to je gadna stvar.
Učini mi uslugu.
Ne znam šta je to, ne osećam se najbolje u poslednje vrame.
Rekao sam ti sto puta, nemoj dolaziti ovde po mene.
Pa, da li su gotovi rezultati? Nemaš ništa.
Kako to misliš, nemam ništa?
Proverili smo sve. Sve je u redu.
Jesi li siguran? Rekao sam ti.
Ne shvatam.
Ležem umoran, ustajem umoran, jedem umoran... i jebem umoran.
Zato što si umoran.
Zar nisam uradio sve najbolje što sam mogao za tebe?
Uradio si najbolje za svoju karijeru, ne za mene ili nas.
I šta sada?
I sad, kako misliš da će ići naš razvod? Ti si stručnjak.
Da li je to definitivno?
Znaš kako sam došla ovde danas?
Tako što sam imala ludu ideju da pratim tvoju ljubavnicu
i da je sigurno blizu tebe, popela sam se uz stepenice za njom i došla baš ovde.
I ti se pitaš zašto si stalno umoran?
Odlazim gđice.
Da, to je definitivno.
Eva.
Eva, molim te. Ne budi smešna.
Ti misliš da možeš da se promeniš?
Naravno. Ja ne mislim.
Bio sam oženjen, razveo se.
Imam 40 godina.
Rat u Alžiru.
Malo debeo.
Jedno dete.
Bogat.
Veoma bogat.
Podvucite to.
Dva puta.
Odan.
Volim životinje, posebno konje.
Šta bih još mogao reći?
Simpatičan?
Da... dobra ideja.
Veoma simpatičan.
I... datum i potpis.
Kome da pošaljem?
Vi niste zainteresovani?
Pusti ga slobodno, rekao sam.
Ne sputavaj ga.
Tvoj prijatelj, bokser.
Reci mu da se kladi na "Red Van", broj 12.
"Red Van", hvala.
Stiže.
"Red Van". Pardon?
Ništa, ništa... učim engleski.
I jedni i drugi.
Drugi.
I jedni i drugi.
Drugi.
Žao mi je, Nikol. ja sam pogrešila.
Nije važno.
Svi na start.
Kod rođendanske torte.
Tišina molim.
Spremite konje. I mašinu za dim.
Svi na svoja mesta.
Pre odlaska ostavim cveće na grob tvoje jadne majke.
Znaš, mala moja Edit... izgledala je isto kao ti.
Da li me je i ona zvala Edit? Naravno.
Sve oko kuće joj je bilo Edit Pjaf.
Edit Pjaf ovo, Edit Pjaf ono.
A da li si i ti voleo Edit Pjaf?
Ehh ...
ona je pevala bolje nego što ti plešeš.
Video sam vas prošle nedelje na televiziji.
Pariz...
odvratan si,
plesnjiv, prljav, mastan, natrpan.
Pariz...
ti si bio...
ti si bio, ali si izgubio ludost, zato odustani
Pariz...
odvratan si...
savijen, poremećen, isceđen kao stara krpa.
Sad nisi ništa više od olupine, moj jadni prijatelju, Pariz, Pariz, odvratni.
Prvi kandidat za spikera, Higet Frimon.
Budite opušteni i srdačni koliko god je to moguće.
3 sata: Klasična muzika, postava...
poznata kantata...
BMW 39... B W V 39 ...
sa orkestrom Lu... eh... Lud...viga Buržea ...
izvinite, Gustava Leonarda.
8:30, posle vesti
remekdelo Mihaila Kalatozova
"Ždralovi koji lete" sa Tatjanom Samolovom.
Znamo je, kažem ti.. Sa TV... da.
Ma ne, znamo je bolje od toga.
Srećna godišnjica, gospodo.
Drago mi je što te vidim, drago dete.
Kako si? Dobro.
Hoćeš da večeraš s nama?
Nisam baš pravi veteran. Dobro veče.
U svakom slučaju si veoma lepa. Treći mesec u cvatu.
Čestitamo.
Nisam ja otac.
Ne znaš? Nakon osam godina studiranja?
Osim kad dođe račun. Onda znaš.
Žao mi je. Reću ću ti šta je muči.
Previše puši, previše pije, previše vodi ljubav.
Ne znam... zaista. Nisam siguran da je to razlog.
O Bože, ne. Oni to stvarno misle?
Hmm?
Tata!
Zašto izgledaš tako tužno?
Prodaja ulaznica nešto ne ide.
Šta je tata rekao?
Loše? Ne! Super, sviđa mu se. Konačno njegova pesma.
Saro, telefon, sin te zove. Dobro, javiću se dole.
Hajde, život je kratak.
Ušao si u bezbol tim! To je odlično.
Pozdravi ga.
Kako tvoje pisanje? Džejson te pozdravlja.
Moram da idem. Nedostaješ mi. Volim te.
Ne zaboravi majku. Ćao.
Reci mi, je li ovo osrednje ili baš loše?
Mislim da je zaista osrednje. Sranje!
Slušaj.
Ovo je vrlo interesantno za Lido u Parizu. I velike zvezde tamo nastupaju.
Da, to je istina.
Ne moram da kažem da sam bolesna.
Zašto bolesna? Ti nisi bolesna?
Mislim, oni ne znaju ništa.
Ako si i bila bolesna, imala si najbolje lekare.
Lekare? Misliš da treba da idem kod lekara?
Imala sam četiri braka i četiri razvoda.
Imam sjajnog sina od 15 godina.
Imamo... 12 miliona prodatih ploča. 12 miliona!
Koliko nagrada? Naš uspeh nema kraja.
Ne brini, dušo. Bob će se vratiti.
Ipak si u pravu.
Ako uspeš da zadržiš 3 ili 4 dobra prijatelja nakon 20 godina
možeš reći sebi da si uspeo.
Uspešan. Kako je lep tvoj uspeh.
20 godina prljavih trikova, kukavičluka i intriga.
I što je najlepše, toliko smo sjebani od strane sopstvenih žena,
da smo manji od ovih kurvi s kojima igramo,
a za koje ne znamo ni da li ćemo ih jebati.
Da li ste čuli šta sam rekao?
Sada je dosta. Obične i dvostruke kurve.
Ostavi ga.
To je sve što možeš? Evo ti.
Hej!
Jesi li poludeo?
Ludak. Prestani. Lud si.
Prestani, Fransis. O Bože.
Stani. Dosta je bilo.
Jesi sad srećan? Svako u svoj ćošak.
Pusti me. Ma daj, sranje!
Šta je s njim? Glupa pička!
Govnar! A ti začepi!
Brini se za svoj rak. On je lud.
Dobro je, Žak. Pokazaću vam njegov put.
Ti devojko, dođi ovamo. Ti crvenokosa. Dođi ovamo.
'Ajde pusti to. Ti. Dođi.
Koliko su vam platili da dođete ovde večeras?
Pusti.
Za ime Božije, jeste li poludeli?
Vi ste stvarno ludi.
Prestanite zaboga.
Znaš li zašto te je žena ostavila?
Zato što nikada nisi mogao da je jebeš kako treba, smradu!
Zamenite glave međusobno, živećete srećnije.
Kreteni.
Slušaj, stani... Kolaboracionista. Sin kolaboracioniste
Jesi li ti lud?
Istina je surova, ha?
Ne znaš šta pričaš. Pijan si.
Dvadeset godina gnjavaže i na kraju rođendanska torta. Savršeno!
Ti si jebeni gubitnik. To nema smisla.
Sva trojica. I ti.
Dvadeset godina ste protraćili.
Ne želim da znam šta to znači. Zaboravi.
Ne znam šta to znači Nikada nisi bio u ringu.
Gubitnik.
U pravu si. U pravu. Sad je gotovo.
Možda bi i uspeli da ste bili umereni.
U pravu si, u potpunosti. Ali pusti to sada.
Nemoj biti gnjavator i pusti da se zabavljamo večeras.
Jesi li platio? Da li si platio dame?
Jesi li platio ili ne? Za ime Božije, da.
Mogu li da idu sad? Ti začepi.
Mogu li da idu sad?
Možemo li da provedemo jedno veče normalno?
Jel' možemo?
Zato što pre 20 godina nismo vukli veče u nedogled.
Nismo morali da platimo dve hiljade franaka za sranje.
Gubite se!
Crvena, bela, ljubičasta, crna! Napolje!
Napolje kad kažem.
Dobro, dobro. Odlaze.
Prošetajte do Božića. Hajde.
To je to. Otišle su, u redu?
Ne, nisu otišle jer je to spavaća soba, a ja želim da vidim da su otišle i zato otvori ta vrata.
Dobro, dobro. Nije dobro!
Polako. Evo idu. Napolje!
Zaplenjeno!
Jesi li sad zadovoljan?
Nećemo se zezati.
Drži!
Sad prestani da se ponašaš kao kreten. Otišle su.
Dakle... sad smo raščistili sve!
Ne trebaju nam više, zar ne?
Ništa nije slomljeno... sada možemo malo da se zabavimo.
Dajte piće. Ne možemo ostati ovako. Srećna godišnjica.
Kako ste postali spiker?
To je duga priča.
Imamo vremena na pretek.
Ne znam da li će vam biti interesantno.
Ja... ja sam prilično siguran da smo se već negde sreli.
Ne znam gde, ali...
Kako je lepa pesma.
Šta je to? Da li znate? Ne.
Da li ste iz Pariza?
Ne. Iz Dižona.
Marselj, Lion, Dižon, Pariz. Sve isto.
Mi smo se vraćali iz Alžira.
I šta?
Šta sa Alžirom?
Niste bili baš dobri prema meni.
Naravno!
Išla si nam na živce sa pričom o svom vereniku.
Znate da se nikada nije pojavio.
On se nije nikada pojavio, a šta je sa ostalima?
Da li se pojavio bilo koji?
Ovo je baš interesantno, ha? Za nepoverovati.
Niste se promenili, da znate.
A mi, šta mislite, da li smo se mi promenili?
On možda jeste?
On brže stari.
Dobro pamćenje?
Njoj je malo izbledelo. Tako-tako.
Da li ste udati? Ne.
A Vi?
Razveden. U stvari, razvodim se.
A Vi? I ja isto... razveden.
Bobi!
Bobi, Džejson je pokušao da se ubije... u bolnici je i...!
Njegovo stanje je ozbiljno... taksi je spreman dole...
Kako si ušla?
Imala sam Džejsonove ključeve. Požuri Bobi.
Tata.
Da li mogu da razgovaram sa Džekom Glenom.
Kako je to uradio? Kada?
S mojim pilulama.
Molim te požuri, Bobi.
Saro, ja ne idem tamo.
Prekinuo sam s njim.
Znam... znam da jesi... ali... ja samo želim da dodeš u bolnicu.
Molim te, obuci košulju. Taksi nas čeka dole.
Ne... Molim te Bobi. To je gotovo. Molim te.
Pa to je Džejson. Molim te.
Molim te Bobi. Hajde obuci košulju.
Ne.
Jebi se.
Nećemo se viđati posle ovoga.
Čim sredim stvari, odjavljujemo se iz hotela. Obećavam.
Ako je ovo bio samo problem stanovanja...
Šta nije u redu?
Sada, mogu da vidim samo ljudske mane.
Ne možeš suditi o meni sada kada sam u ovom prelaznom periodu.
Krio si previše stvari Rober. Nisi bio otvoren.
Razgovaraćemo posle doručka.
Sve će biti u redu, ne brini.
Šta ti radiš ovde?
Debeli je pokušao samoubistvo.
Kako se to desilo, gde? U Šantilu.
Ja sam proveo celu noć s njim. Hajde, uzmi sako.
Da li je još živ?
Uzmi sako.
'Ajde, dođavola!
Da li je znam?
Ne. To je samo jedna mlada devojka.
Hvala za "mlada devojka".
Zdravo.
Idemo?
Vidiš. Nisi bio otvoren.
Idemo.
Dan prepun iznenađenja.
Šta se desilo? Ništa.
Mislio sam da sam imao više šarma nego ovaj kreten.
Gde je on?
Idemo ako si spreman.
Samo sekundu. Moram da razgovaram s njom. Ne.
Slušaj. Gotovo je Rober. Gotovo.
Samo sekundu. Izvini.
Rekla ti je da je gotovo.
Slušaj. Zvaću te.
Moja sestra treba ovde da peva a ne da pliva.
Pariz, volim te... volim te...
Oh, Moris Ševalije.
Ona, koja je u 60-im bila je poznata kao Bitlsi je napokon pristala da peva u Parizu.
Došla je tog jutra u Lido i napravila sjajan ugovor za 30 nastupa.
Na pitanje o njenom zdravlju, Sara je odgovorila da ona može izgledati starije nego što jeste
i da ne treba brzopleto izvlačiti zaključke.
Vrlo opuštena, provela je dan birajući tačku s kojom bi mogla otvoriti nastup.
Na ovoj zemlji na kojoj žive...
i jedni i drugi...
ako su svi ljudi jednaki...
neki su više jednaki od drugih...
po rečima Džordža Orvela....
To važi i za nju i njega...
ili za druge...
za druge...
Samo slučajno...
kada smo izlazili sa stanice onog dana...
videli smo jedno drugo...
u ogledalu uličnog kafea...
oboje...
u gužvi, među ostalima.
I jedni i drugi.
Nemate kašičicu? Izvinite, gospodine.
Hoćete doneti kašikicu, molim Vas? Dve.
Hoćeš kašikicu?
Evo male kašikice.
Moja majka je Francuskinja... Bila je Francuskinja.
Pevala je u tatinom orkestru.
Robert Prat "Smrt i smrt"
Ne razumem. Zašto niste došli ranije.
Zašto Vi niste napisali ovu knjigu ranije.
To je neverovatno.
Molim Vas za izvinjenje. Izvolite, sedite.
Kako se zove?
An Mejer.
Mejer.
Kada ste je poslednji put videli?
Ima sigurno dve godine .
Izgubila je pamćenje.
Da li je dolazila često?
Svake druge nedelje.
Uvek se nadala da će ga naći.
Koliko je vaša crkva udaljena? Pedesetak kilometara.
U svakom slučaju, sad će znati zašto njen sin voli muziku.
Bez kafea na stanici...
kako ćemo...
se naći ponovo?
Sutra...
mi ćemo se uljuljkati...
jer će sve biti san...
Ne brini...
Ako već mogu videti...
prvu pticu posleratnih godina...
na žici...
koja se pretvorila u bodljikavu žicu...
kao godine što su proletele.
Bravo, divna si, volim te.
Da ti predstavim g. Stefana.
Drago mi je.
Crveni krst i UNICEF.
On želi da iskoristi...
Njeno prisustvo u Parizu...
Tvoje prisustvo u Parizu.
Crveni krst, UNICEF, ... Ne razumem.
Ah, Crveni krst!
Oni snimaju film o životu moga muža.
Kao što znate, on često boravi u Parizu.
Mnogi važni dogadaji u njegovom životu dogodili su se u Parizu.
Karl Kremer, prema nedavnom izveštaju je imao kontakt sa Hitlerom,
najomraženijim čovekom svih vremena,
pa bi voleli da popričamo s njim o tom događaju.
Znate, bilo je to pre 40 godina...
pa šta vam mogu reći o svojim vlastitim slabostima?
Ljudi Vaše generacije, Menuhin, Rubinštajn, čini se da su bili srećniji nego mladi ljudi danas.
Kako to objasniti?
Upoznali smo rat.
U poređenju s njim, sve izgleda lepo...
veoma, veoma lepo.
Gospodine?
Imam sastanak sa gospodinom Sergejom Itovičem.
On ima probu sa svojom ćerkom.
Kako se zovete?
Plank.
Kako?
Plank. Iz UNICEFA i Crvenog krsta.
Ne menjaj ništa u ovom pravcu.
I vrati se posle druge dijagonale.
Ovde.
Sada ide "develope".
Polako.
Upravo ovde.
Ne žuri.
Sada okret.
Čekaj, neko je došao kod mene. Preuzmi.
Gospodine?
Dobar dan. Razgovarao sam juče sa Vama o UNICEFU i Crvenom krstu.
A znaš zašto? Zato što će oni umreti jer nemaju jednu čaše vode ili činiju pirinča.
Oni ne znaju za naftnu krizu ili bračne probleme.
Oni znaju samo za glad i žeđ.
Zar stvarno moramo spominjati ulje i bračne probleme?
Mi često apelujemo na vas, ali ovog puta je to važnije nego ikada
jer hiljade su postali milioni.
Deca umiru pred očima svojih majki koje su ostale i bez mleka i bez suza
i zato mi koji imamo sreću da još uvek možemo zaplakati moramo delovati veoma brzo.
UNICEF i organizacija Crvenog krsta sa svetskim televizijama
poklanjaju veliku predstavu, a postoji još mnogo načina u kojima i vi možete učestvovati.
Kada spasimo dete, samo jedno dete, naći ćemo načina da spasimo celo čovečanstvo.
Tražili smo svugde. Koristila sam sve vaše veze.
Moje veze. Jake veze!
A inostranstvo? Da li ste i to probali?
Da gospodine, jesam.
Hvala Vam, Tereza.
A ludnice?
film Kloda Leluša
I J E D N I I D R U G I
Prevod i obrada: SindžaM. Novi Sad